Gannicus har bevisat sin styrka! Låt honom belönas med frihet!
Du har förtjänat hederssvärdet. Bevis på att du inte längre är slav.
Din hustru bedrog dig. Ett sista knull.
- Vi ska strida till sista romaren... - Jag är ingen romare.
- Naevia är död. Din jävel! - Jag ska döda dig!
- Är du från vettet?! - Naevia lever.
Jag tänker inte offra livet.
De ska inte dö här ikväll utan på arenan inför hela Capua.
Få din fars tillstånd att lösa upp ditt äktenskap...
...och jag blir lika våt av åtrå som du är nu.
Översättare: SSG - SweSUB Group © Incubator, Simontax och FRiEND
www.SweSUB.nu - För bättre texter
Döda! Döda!
- En utmärkt uppvisning. - Som folkmassan aldrig ska glömma.
Likt Varinius - som skänker så frikostiga gåvor.
- Verkligen. Han ska aldrig glömmas. - Det kan man inte säga om alla män.
Om bara fler var din jämlike.
Synd att det bara finns en som han, så snart återkallad till Rom.
Ändå ett givande besök. Dina spel har skänkt staden mycket.
- Avrättningarna ska börja. - En ärorik final på vårt besök.
- Om bara Spartacus vore en av dem. - Vi ska hitta honom, Mercato.
Mina män hittar honom snart.
Låt oss skicka ett budskap understruket med blod så länge.
"Hannibal står vid våra portar"! En fras som användes för att skapa fruktan-
-bland barnen i Rom.
Vålnaden efter det kartagiska odjuret som belägrade den här staden-
-med terror och död för många år sen.
Ändå, liksom är fallet med alla fiender till Republiken...
...dog Hannibal för en romares svärd!
Ett öde som en vacker dag kommer att delas av rebellen Spartacus!
Var det inte din avlägsna släkting som misslyckades besegra Hannibal-
-i Capuas första strid?
Jo, det var det.
Gudarna har inte välsignat oss än. Men de hedrar oss med ett underverk!
Tre av Spartacus mest förtrogna män. Deras död ska bli en varning-
-till alla som utmanar Rom!
- Döda de jävlarna! - Förbered er på att dö, era jävlar!
De ska huggas ner av de krigare vars segrar fört dem till huvudattraktionen.
Vem ska leda Roms styrkor? Vem förtjänar en så legendarisk mantel?
Det finns bara en!
Den enda gladiatorn från den här staden som förtjänat sin frihet!
En sann Arenans Gud. Får jag presentera...
...Gannicus!
Gannicus!
Döda dem, Gannicus!
- Varför skulle han göra det här? - För att han är en man utan heder.
Äntligen möts vi i arenan...
...som Melitta alltid fruktade.
Är det sant? Låg du med henne kvällen hon dog?
Oenomaus...
Börja.
EN DAG TIDIGARE
Vi skulle aldrig ha splittrat oss.
- Hade vi varit med er i gruvorna... - Så hade fler legat döda i tunnlarna.
Båda sidor gjorde misstag.
Låt oss lämna dem bakom oss eller riskera att de upprepas.
Vi har hittat nåt.
Äntligen visar gudarna ynnest.
Låt oss se i vilken utsträckning.
Hämta de andra.
Leta efter vapen. De kanske glömde kvar nåt.
Tak över våra huvuden. Mestadels i alla fall.
Vi vilar och funderar över framtiden.
Ingen av er kommer in i mitt tempel.
Skickar gudarna mig till livet efter detta?
- Vill ni slå följe? - Vi söker bara en tillflykt...
...inget mer.
- Spartacus... - Är du Spartacus?
Ja.
Då har gudarna välsignat mig!
Templet har inte använts på flera år.
Det erbjuder inte mycket komfort men jag delar det jag har.
- Tack. - Litar du på en romare?
Och vad är du? En galler som inte kan uppföra sig?
Jag är ingen galler! Jag är Agron från landet öster av Rehn.
Och jag är Lucius, en romare från Caelian-klanen.
Trevligt att träffas.
Varför är du här, Lucius?
Jag ägde mer aktat husrum förr.
En gård... Land, hästar. En familj.
Det finns inte längre på grund av Sullas svarta hjärta.
- Sulla? - Han var också en romare.
Han tågade mot sina egna. Straffade alla som trotsade honom!
Du verkade lättad när du hörde mitt namn.
Högst oväntat av en romare.
Dem jag älskade slaktades av densamma. Jag har inga släktingar kvar.
Mannen som får dem att lida...
...skulle jag gärna kalla broder.
Det kunde du inte sagt innan du bälgade i dig det sista vinet?
Hade jag vetat att ni skulle komma hit skulle jag bevarat allt som fanns.
Jag trodde de flesta av er dog i gruvorna i Lucania.
- Var har du hört det? - På gatorna i Neapel.
Staden brinner av nyheten om din död.
De enda överlevande ska avrättas i Varinius spel.
- Vad heter de? - Tre ska strida på arenan...
...och en går under namnet "den obesegrade gallern".
Crixus?
Är han fortfarande vid liv?
Bara för att se gryningen en gång till. Spelen tar slut vid solnedgången.
Likaså dina mäns liv.
- Spartacus undviker döden. - Medan vi omfamnar den.
Som jag ska omfamna Naevia. När hon är åter i min famn i livet efter detta.
Där Melitta väntar på dig.
Jag längtar efter en återförening och svaren den kommer att ge.
Du kommer att egga folkmassan!
Sagor om den skickliga Gannicus fyller luften än och konkurrerar med Herkules!
Hans möda belönades med odödlighet. Jag söker mer jordisk betalning.
Vilket du får när uppdraget är slutfört.
Några mynt i handen skulle engagera mig.
Självklart. Jag vill inte att du försvinner från en avtalad tid.
- Jag ska ordna det. - Det blir ett ärorikt spektakel.
Kom! Jag ska presentera dig för magistraten och pretor Varinius.
Låt dem beskåda legenden i arenan med resten av den vrålande folkmassan.
Jag ska söka upp vin och tvivelaktiga kvinnor.
- Hur dog han? - Vi stötte på Spartacus och hans män.
Lymmeln själv åsamkade dödlig skada.
Ändå står du här.
Jag kom hit för att hämma blodflödet.
En ädel handling. Som inte bar frukt... - Meddela senator Albinius.
Spartacus kommer inte att avrättas i morgondagens spel.
- Syriern? - Han kan visa vad han går för i arenan.
- Han ska avrättas med de andra! - Nej! Jag ber dig! Pretor!
Ytterligare en besvikelse. Spartacus undkom Gaius igen.
- Dina spel kommer att lida för det. - Mercato garanterar nåt speciellt.
- Jag vill inte ha din make där. - Och jag inte att han tituleras så.
Syftet för att vi samlas.
Ditt önskemål om älskad dotter gör mig glad.
Men vi måste fortskrida försiktigt.
Gaius får inte veta nåt förrän det är upplöst.
Vi tar farväl och diskuterar hur vi ska gå vidare.
Jag längtar frihet från tvång och vår rikedom återbördad till Rom.
Som jag längtar efter dig vid min sida som min hustru.
Avlägsna påhänget vi talade om så ordnar vi det här.
Påhäng?
Jag ska lösgöra mig från olyckligt släktskap.
Vill du inte att ditt barn ska födas?
Ett nödvändigt ont. För att försäkra sig om mer värdig arvinge.
Jag står i skuld till dig.
Spartacus berättade vad du gjort för Nasir. Om inte du varit...
För min skull är han nära döden. De borde aldrig ha kommit till gruvorna.
- Jag försökte stoppa dem. - Om du bara gjort mer.
- Naevia. - Hoppet om Crixus höll mig vid liv.
Var dag bad jag gudarna att föra honom till min famn.
Är det här deras svar? Att få röra vid honom, och sedan rycks han ifrån mig?
Man får honom inte att svikta i sitt uppsåt.
- Det gör ingen av dem. - Jag önskar Lucretia hade dödat mig.
Då hade Crixus inte behövt offra sitt för nåt så smutsigt och förstört.
Spartacus kallar på dig.
- Nasir? - Han kämpar.
Som vi alla.
Romarna vill få det till nåt annat.
Lucius berättar om ett rykte att vi är nästan slagna.
- Låt dem komma och finna det falskt. - Jag vill inte vänta på den dagen.
Inte heller se våra bröder dö i arenan.
Vill du anfalla arenan?
- Vi är få och har än färre svärdsmän. - Det vet Glaber och hans soldater.
- De tror aldrig vi försöker. - Av goda skäl.
Vilka känner arenan bättre än män som kämpat där?
- Vad tänker du på? - Avrättningarna är ett budskap.
Att Rom ska kväva varje låga som brinner mot dess styre.
Jag skickar vårt eget budskap, ett som upptänder hjärtat hos alla förslavade.
Det är en tung börda, att släcka det liv som växer inom en.
Jag trodde det skulle vara lättare. Jag vet inte varför jag dröjer.
En kvinna skyddar alltid sitt barn.
Men det måste göras.
Det kan vara klokare att vänta.
- Din frånvaro vid spelen uppmärksammas. - Min frånvaro?
Jag har gett många slavar skålört för att lätta huset Batiatus börda.
Du blir sjuk och blöder i många dagar.
Jag intygar det för din far, om han kräver att få veta varför det dröjer.
Du ger kloka råd.
En tjänst jag ska fortsätta med.
- Vill du följa med mig till Rom? - Jag vill bara vara vid din sida.
Gammalt groll finns kvar mellan oss. Låt oss se om det finns en framtid.
Låt det gå fort.
Äntligen kommer hon.
- Annat har krävt min uppmärksamhet. - Inrikta dig på det här svåra läget.
Tror du jag vill att du dör på arenan? Efter allt du gjort för mig?
Jag ska tala med Glaber.
Han ger mig skulden för att Spartacus inte fångas.
- Han lyssnar inte på dig. - Men han lyssnar till gudarnas vilja.
Som han så nådigt gjort förut.
Jag viskar som de, om hur du återvände till oss från mörka skogen i ett syfte.
Om hur gudarna fortfarande har användning för dig. Som jag.
Vad vill du ha av mig nu?
Det finns en röd flaska, gömd bland Ilithyias smycken.
Jag vill att innehållet byts ut mot vatten och besk ört.
Jag har sett såna röda flaskor i huset förut. Och sett deras effekt.
När ingen sådan uppträder tas det som tecken på att hennes barn måste födas.
En uppgift lättare för dig. Du är henne närmare och rör dig friare på gården.
Upptäcktsrisken är för stor. Ilithyia får inte tvivla på mig.
- För då går allt om intet. - Hur ska jag göra det?
Inte ens fri kan jag som en ande komma genom porten.
Var jag inte husets domina?
Portar minns och öppnar sig.
- Och om jag blir upptäckt? - Bli inte det.
Jag ska befria mig från slaveri. Till varje pris.
- Är nåt sånt möjligt. - Det ser jag till.
- Eller dör med Crixus på arenan. - Om gudarna ännu bryr sig-
-må de påskynda din återkomst. - Vart ska vi?
Nasir.
- Ge mig ett svärd. Jag följer med. - Du måste vila längre.
Den här gången stannar du, och jag går.
Vi måste ge oss av.
Pojken lurar döden. Det kanske är ett tecken.
Vi litar inte på omen utan vinner styrka ur vår sak och för den till fullbordan.
Alla har hört viskas om våra planer. Nu byts min lågmäldhet i djärva ord.
Vi ska till arenan i Capua.
- Och om ni inte återvänder? - Lucius Caelius känner till trakten.
Kommer vi för långt ifrån er ber jag honom visa er rätt väg.
Långt från Glaber och hans soldater.
Vi har drabbats av sår och förluster. Vi har splittrats, men vi är fria.
Nåt helt oskattbart.
Nåt jag vill se fördömda bröder uppleva igen.
Och därmed bringa bud till varje slav som än står under klacken-
-att även den mäktiga republiken blöder när den slås.
Du knullar som en gud.
Jag vill dela en bägare för att komma till sans.
Jag har inte sett dig här förut.
- Jag har varit ifrån Capua i många år. - Varför återkommer du?
- Jag kommer för spelen. - Jag önskar jag kunde se dem.
Vi byter. Du står på arenan, jag dricker och knullar tills gudarna tar mig.
Arenan? Du är Gannicus! Gladiatorn som vann friheten!
- En skugga av densamme. - Jag känner ingen mer med hederssvärd.
Får jag röra vid det?
Berättar märkena om dina segrar?
De berättar om ära...länge sedan glömd.
Varför bär du det om det oroar dig?
Det måste alltid finnas vid min sida, även på arenan.
Bevis på att jag inte längre är slav.
En påminnelse om val jag gjorde när jag fortfarande var det.
Melitta! Andas!
Vi avslutar vårt samtal. Jag går till sängs.
Vin och minnet av dina lår ger mig kraft till morgondagen.
Det är en välsignelse...att för evigt komma bort från det här huset.
Må det falla samman i vårt kölvatten.
För dem till arenan beredda för avrättning.
Pretor.
Pretor! Förlåt, bara ett ord.
Du andas bara för att Lucretia påstår att gudarna förutsäger ditt värde.
- Pressa mig och profetian går om intet. - Men jag vill uppfylla den idag.
Framåt. Marsch.
Så tala då, och låt oss pröva det gudomliga.
Mina ögon bevittnade nåt egendomligt från min cell.
Din hustrus slav smög ut i natten och höll nåt bekant i handen.
Nåt jag fruktar du inte vet om.
Fyll bärstolen med vatten och vin.
Jag möter inte Varinius uttorkad av den här hettan.
Ja, Domina.
Gaius. Jag trodde du var på arenan med dina män.
Har gudarna sett sådan skönhet?
- Du smickrar. - Lämna oss.
- Vi drar över avtalad tid. - De väntar.
Som jag har väntat på efterlängtad salighet.
- Det blir en fantastisk dag. - En dag du aldrig kommer att få se.
- Gaius... - Ljug inte!
Jag vet vad jag håller i. Och avsikten med den.
Varför?
För att du förtjänar inte en arvinge.
Du förtjänar inte mig.
Har vi drivit så långt? Från kärleken vi en gång hade?
Det är en prick på en avlägsen strand.
För liten att uppmärksamma.
Jag ska hålla mitt barn i famnen.
Och du spelar rollen som plikttrogen mor och hustru.
- Det gör jag inte. - Du gör som din make befaller!
Då ber jag för att Varinius befaller mjukare.
- Varinius? - Far upplöser vårt äktenskap-
-till förmån för mer lovande möjligheter.
Jag återvänder med honom till Rom vid spelens slut.
- Ni konspirerar mot mig. - Vi gör vad vi måste-
-på grund av växande missnöje. - Jag ska prata med din far.
Varför? Han gav dig min hand för att jag bad med tårade ögon fyllda av kärlek.
De är torra nu.
En öken berövad regn.
Finns det ingenting kvar mellan oss?
Bara minnen.
De kommer också att blekna. Kom...
Låt oss presentera oss som make och hustru.
För sista gången.
Publiken är på dåligt humör.
- Vi kan inte förebrå den. - Utom för att det är försenat.
Ursäkta. Min man blev distraherad av oväntade bekymmer.
Väldigt viktiga då, som får ärade gäster och hela Capua att vänta.
Det var av viktigt karaktär.
Jag skulle strunta i det förgångna och se fram emot en bättre framtid.
Såna tankar höll sömnen borta.
Jag hoppas den här dagen ger dig tröst.
Som du har gett alla genom din gudomliga närvaro.
Låt oss börja, så vi får slut på det.
Medborgare i Capua!
Vi samlas för att se de legendariska spelen, arrangerade av er ödmjuke-
-Publius Varinius.
Och i avslutningen har jag inte avstått från middagens avrättning-
-utan snarare upphöjt traditionen till rangen av huvudattraktion.
Och var strid som leder dit ska avgöra vilka män som är värdiga att skipa-
-Roms rättvisa!
Låt inte blodigt skådespel dröja längre! Träd in Mycter! Samnite!
Träd in Abiron! Murmillo!
Må gudarna välsigna oss med en dag som för evigt etsas in i minnet.
Börja!
Döda! Döda! Döda!
- En syn som skakar skyarna! - Du kan para ihop gladiatorer, Mercato!
Har du funderat på att bedriva sånt i Rom?
Du hedrar mig, Pretor. Men min lycka finns i Capua.
Vill du ta alla som betyder nåt härifrån?
Jag har bara tänkt mig några.
Din makes ögon avslöjar mörka stormar.
Han har gjort olyckliga fynd... i min sängkammare.
Verkligen olyckligt.
Vi har kommit till den sista striden före huvudattraktionen!
Vem ska visa sig som en gud, värdig att ta hämnd på Roms fiender.
Träd in Masonius! Hoplomachus!
Träd in Strabo! Murmillo!
Döda! Döda! Döda!
- En utmärkt uppvisning. - Som folkmassan aldrig ska glömma.
Likt Varinius - som skänker så frikostiga gåvor.
- Verkligen. Han ska aldrig glömmas. - Det kan inte sägas om alla män.
Avrättningarna börjar.
Döda! Döda! Döda!
Två emot en armé? Jag gillar inte era odds.
Du ska ordna dem till vår fördel.
- Är ni klara med vad som ska göras? - Vi ska ordnar det.
Det ger styrka. Att veta att du hjälper mig.
- Vi måste jobba snabbt. - Tror nån på gudar, så tillbe dem nu.
- Snabba på! - Hannibal står vid våra portar!
En fras för att skrämma Roms barn.
Det kartagiska odjurets vålnad...
I många år har jag drömt om att återvända till arenan.
Det är en ära att stå bredvid dig här.
Hannibal dog för romerskt svärd!
Er tid har kommit.
Ett öde som en dag ska delas av rebellen Spartacus!
- De ger oss svärd utan nån jävla egg. - Utan hopp om seger också.
Då ska jag visa motsatsen för att de gav oss svärd överhuvudtaget.
Döda de jävlarna!
Jag hoppas ni dör, era jävlar!
Jag vill se era innanmäten, fångar!
Den här dagen ger oförtjänt ära. Jag har länge velat strida med Gannicus.
- Största mästaren som beträtt arenan. - Det finns ingen mästare här.
- Bara män och deras öden. - Vem ska leda Roms styrkor?
Vem förtjänar sådan legendarisk mantel?
- Är du från huset Batiatus? - Det finns bara en!
- Evigheter sen. - Och nu ska du döda dina bröder?
Om de måste dö, ska jag ge dem en ärofylld död.
- Från en som ännu håller dem kära. - Jag presenterar Gannicus!
Gannicus! Gannicus! Gannicus!
- Jag börjar ifrågasätta planen. - Vi måste.
Stålsätt dig, och var redo för...
Hon var min hustru!
- Och du min broder! - Nej!
Han är min!
Här är det.
Ni där!
Stanna!
- Gallern närmar sig äntligen sitt slut. - Ett öde mycket försenat.
- De tar för lång tid på sig. - Vi måste vänta annars misslyckas vi.
Jag ville aldrig känna det jag kände för henne!
Jag ville aldrig nåt av det här!
Rhaskos!
- Fan! - Vänta.
Det går inte tillräckligt fort!
Kedjorna. Snurra dem runt stödet.
Dra!
Jag ska skicka dig i hennes famn, broder.
Dra!
Nu!
- Vad händer? - Vi ger oss av!
Ur vägen! Ur vägen för helvete...
Mercato!
- Mercato! - Mercato!
Vi borde ge oss av, broder.
Döda dem!
Hjälp till!
Spartacus.
Cossutius!
Vägen är rensad!
Spartacus gör narr av dig igen. Dina dagar i senaten är över!
- Spartacus! Vi måste iväg! - Nej, vi måste hitta Oenomaus!
Den här vägen.
Gaius! Snälla, hjälp mig.
Snälla, hjälp mig...
Jag är inte den dåren du och din dotter tror.
Hjälp mig med honom.
Gå. Jag följer efter.
Spartacus.
Jag har fått nog av spelen. Låt oss lämna arenan för evigt.
Medborgare! Lugna er, medborgare!
- Samla ihop dina jävla män! - Kom. Jag för dig säkert till huset.
Gaius, var är min far?
Spartacus har dödat honom.
Vi överlever det här.
Tillsammans...
...som make och hustru.
Översättare: SSG - SweSUB Group © Incubator, Simontax och FRiEND
www.SweSUB.nu - För bättre texter